![pluralul cuvantului parapet pe cuvant cu ana iorga pluralul cuvantului parapet pe cuvant cu ana iorga](https://www.antena3.ro/thumbs/landscape/2024/07/11/pluralul-cuvantului-parapet-pe-cuvant-cu-ana-iorga-912126.webp)
Ana Iorga a explicat vineri, la rubrica Pe cuvânt, de la Antena 3 CNN, istoria cuvântului franzelă care ne poate aminti de perioada comunistă.
Franzela este o pâine albă de formă lunguiaţă. Acum, când mulţi caută pâinea din făină integrală, pâinea fără gluten, pâinea cu maia, o franzelă cinstită e ca o madlenă proustiană: ne aminteşte de copilărie, e ieftină, săţioasă şi dacă nu mâncăm chiar o franzelă întreagă nici n-ar trebui să ne facem atâtea griji petru chestiunile nutriţionale.
Probabil că franzela aminteşte unora de perioada comunistă, când nu găseam multe variante, şi vă evocă austeritate, sărăcie. Dar istoria franzelei e mai veche şi iniţial franzela era considerată o pâine de lux. Să ai o pâine albă, pufoasă nu era puţin lucru.
Cuvântul franzelă vine din limba greacă, ne spune Dicţionarul explicativ, deşi poate părea la prima vedere că vine din franceză.
![pluralul cuvantului parapet pe cuvant cu ana iorga pluralul cuvantului parapet pe cuvant cu ana iorga](https://www.antena3.ro/thumbs/landscape/2024/07/11/pluralul-cuvantului-parapet-pe-cuvant-cu-ana-iorga-912126.webp)
Dar are legătură cu Franţa. Lazăr Șăineanu ne spune în dicţionarul lui din 1929 că franzela este o pâine de lux, mai mică și mai albă, pâine franţuzească.
August Scriban, în dicţionarul său din 1939, ne spune că avem cuvântul în greacă şi în turcă şi e „o pîne albă, adică franceză, europenească. Pîne de lux, albă și mai mică”. Ne dă şi variantele franzolă și franzoală. Sinonime: un cuvânt învechit: jimblă. Regional: bulcă.
Pâine europenească aşadar, pâine de lux, franţuzească, aşa e descrisă în dicţionarele interbelice. E interesantă această schimbare de percepţie asupra franzelei, de la pâinea de lux la varianta populară de azi, accesibilă şi uneori blamată de nutriţionişti.
Existau pe vremuri şi franzelării: franzelăria era o brutărie unde se făceau franzele sau prăvălia unde se vindeau.
Unele dicţionare spun că franzelărie denumea şi meseria de a pregăti franzele. Franzelarul era brutarul care făcea franzele.
Cultural, franzela e o întreagă lume. Se mănâncă în continuare peste tot în România, iar cine nu mănâncă de obicei tot apreciază o felie de franzelă: lângă mititeii cu muştar, într-un senviş cu parizer sau înmuiată în zeama de la salata de roşii, vara. Şi e un cuvânt care sună foarte frumos şi elegant: franzelă. E chiar mai frumos decât baghetă, a explicat Ana Iorga.
22